home

=Farliga ämnen= =Vilka klassningar av ämnen finns det och vilka är deras egenskaper?= Det finns nio huvudklasser, med underklasser. 1. **Explosiva** ämnen. Framtagna för att explodera. Ex krut, fyrverkerier. Finns i 6 underklasser:
 * 1.1 Ämnen eller föremål med risk för [|massexplosion]
 * 1.2 Ämnen och föremål med risk för splitter men utan risk för massexplosion
 * 1.3 Ämnen och föremål med risk för brand men utan risk för massexplosion
 * 1.4 Ämnen eller föremål med obetydlig risk vid antändning
 * 1.5 Mycket okänsliga ämnen med risk för massexplosion
 * 1.6 Extremt okänsliga föremål utan risk för massexplosion

2. **Gaser**. Är i vanlig rumstemperatur och vid normalt atmosfärstryck i gasform. Brand/icke brandfarliga, giftiga/icke giftiga. Transporteras ofta i komprimerad form (efter höjt tryck) eller kondenserad (vätska) eller lösta i vätska (ex acetylen).
 * 2.1 Brandfarlig gas
 * 2.2 Icke giftig, icke brandfarlig gas
 * 2.3 Giftig gas

3. **Brandfarliga VÄTSKOR**. Finns i undernivåer beroende på ämnets flampunkt. 3:1 är ex under rumstemperatur, som bensin. 3:2 över – fotogen, 3:3 diesel, som ligger över 60 grader.

4. **Brandfarliga FASTA** ämnen. Finns även den i undernivåer. Svavel (4:1), metaller, fosfor (4:2) som är självantändande vid kontakt med syre. 4:3 utvecklar gaser vid kontakt med vatten, ex natrium eller kalium (dessa bildas vätgas).
 * 4.1 Brandfarligt fast ämne
 * 4.2 Självantändande ämne
 * 4.3 Ämne som utvecklar brandfarlig gas vid kontakt med vatten. (Extra viktig för rtj att uppmärksamma med andra ord) Kännetecknas av en blå skylt med en eld på.

5. **Oxiderande** ämnen. Har kemiskt bundet syre. Ämnet i sig är inte brandfarligt men om det hamnar i en brand bryts det ner och frigör massa syre som kan ge en explosionsartat tillskott till branden. 5:2 innehåller BÅDE oxiderande och brännbara ämnen, ex tvåkomponentslim.

6**. Giftiga & smittbärande** ämnen. Ex arsenik, cyanväte, djurkadaver.
 * 6.1 Giftig substans som troligen kan orsaka allvarlig ohälsa eller död
 * 6.2 Smittfarligt ämne

7. **Radioaktiva** ämnen.

8. **Frätande** ämnen. Exempelvis svavelsyra, saltsyra.

9. **Övriga** ämnen. Kan vara asbest. Isolering. Lithiumbatterier. (källa: föreläsning Cursnet)

Ett ämne ska märkas med farlighetsnummer och **UN-nummer**. På fordon med ETT ämne i tanken ska denna skylt sitta synligt på fronten och bak. På sidorna ska skylten finnas men med tillägg av ämnesklasskylten (den ”lutande” kvadraten). På fordon med två eller fler ämnen i tanken ska, utöver front och bak, ämnesklasskylt och farlighetsnummer sitta på varje fack. På fordon som transporterar BÅDE diesel och bensin, märks bara bensin ut då den är farligast. Transporterar man styckegods, ex pallar med tändvätska, sätts bara farlighetsnummer-skylten ut fram och bak.
 * Farlighetsnumret** är oftast två eller tre siffror. Där första siffran är en ämnesklass och övriga siffror är andra faror.

Man kan även förstärka effekten av ett farlighetsnummer genom att dubblera siffran. Farlighetsnumret 66 antyder till exempel att det rör sig om ett sanslöst giftigt ämne. Står det en nolla efter farlighetsnumret är denna siffra bara en utfyllnad och har inget med ämnet att göra. = = =Miljö= =Hur påverkas miljön av ett kemutsläpp och hur kan man begränsa skadorna?= = = Miljön påverkas på ett eller annat sätt av alla utsläpp. Vissa utsläpp orsakar givetvis mer skada än andra. I kemsammanhang sker dessa utsläpp antingen i gasform, flytande form eller både och. Hur spridningsbilden från ett gasmoln blir, beror helt på väder och vind. Vi minns ju hur miljön påverkas av bränder från Räddning 1, hur brandföroreningar sticker iväg med vinden, termik osv. Kommer den upp i atmosfären späds den ut relativt snabbt och sprider sig över stora områden. Ett exempel är kärnkraftsolyckan i gamla Sovjet, nuvarande Ukraina. Tjernobyl närmare bestämt. Det radioaktiva moln som frigjordes och alstrades vid/efter olyckan kom att täcka in i stort sett hela Europa, Sverige inkluderat. Visserligen i bra mycket mindre koncentrationer än vad man hade i Tjernobyl, men ändå märkbart. Om minnet inte sviker fick renarna i Lappland sig en känga bland annat. Rör det sig alltså om ett väldigt farligt ämne, eller strålning som exemplifierades nu, kan det få konsekvenser för liv och miljö långt, långt borta. Är det däremot bara ett "halvfarligt" ämne, kan det ske en utspädning i atmosfären som får ner koncentrationen av ämnet till under de nivåer som orsakar skador. Hur går man då till väga för att begränsa skador från ett gasutsläpp? Om det är möjligt är givetvis det bästa om man kan täta läckan i fråga helt. Beroende på situation har man en rad verktyg att välja mellan. Rör det sig om ett mindre hål i en tank kanske man kan få dit en plugg, eventuellt kombinerat med en speciell tejp som hjälper till att täta. Ett spännband runt denna hjälper till. Är hålet för stort/ojämnt för att plugga, kan man istället försöka med en gummimatta som läggs an mot hålet med en plåt/träskiva över. Runt denna dras sedan spännband, minst två stycken, inte alltför nära skivans kant. Denna gummimatta finns även i upplåsbart/vakuum-utförande. Har man brist på spännband kan en grovslang som man slår ett dubbelt halvslag med runt tätningen och fyller med vatten fungera bra. Får man absolut inte tätt på läckan, kan man försöka att återkondensera vätskan. Inte helt sällan är gasen tryckkondenserad i behållaren vilket innebär att man tryckt in mer och mer gas tills trycket ökat till ämnets ångbildningstryck; vid det trycket och över övergår gasen till vätskeform. Beroende på ämne tar gas upp ungefär 500-1500 gånger mer utrymme än vad samma ämne i vätskeform gör. Därav företags villighet att tryckkondensera gas till vätska; man får betydligt effektivare lagrings- och transportlösningar. Det finns en annan variant på detta, kylkondensering. När man gör detta kyler man gasen istället för att trycka den i en behållare. Gaser har ofta kokpunkter som understiger rumstemperatur. Kokpunkterna är olika för varje gas. Kyler man ner en gas till under dess koktemperatur, återgår den till vätskefas. Samma mål som med tryckkondensering alltså. Nåväl, tillbaka till återkondensering; det man som räddningstjänst vill åstadkomma med detta är att tvinga tillbaka gasen till vätska igen. Man räknar med att man under en tidig och lyckad insats kan få upp till 80% av gasen att återkondenseras till vätska och tas till vara på. Det man vill göra är att hindra luft från att komma åt strålen av gas som kommer ur behållaren, samtidigt som man bromsar upp strålen mot ett föremål. De små, små vätskedropparna i denna fina gas kan då klumpas ihop och bilda större droppar som till slut bildar vätska. Metoder för detta är att använda en form av tratt som man täcker läckan med. Gasen bromsas upp mot insidan av denna och kan ledas ner i ett uppsamlingskärl som bör isoleras från marken då man inte vill värma upp gasen till dess kokpunkt igen. Gasen som kommer ur en läcka räknar man har en temperatur av 35 grader UNDER dess kokpunkt, vilket kan vara riktigt jävla kallt helt enkelt. Undvik gärna att komma i kontakt med det. Nu kunde man ju som sagt inte ta tillvara på riktigt all gas genom återkondensering; det blir ändå en viss mängd gas som letar sig ut. För att förhindra det från att sprida sig i miljön kan man använda sig av nedtvättning. Det innebär att man sprutar en ordentlig mängd vattendimma in i gasen för att få det att binda till vattnet och med det falla tillbaka till marken. Man bör dock tänka på att ämnet bör vara minst 10% vattenlösligt för att få ett vettigt resultat av insatsen. Dessutom bör man se till att försöka sanera det vattnet sedan för att inte få ner det i marken.

Den första åtgärden som är lämplig göra vid gasutsläpp är förståss att försöka komma åt vrida av ventiler och stänga av gasflödet.

Hur tar man då tillvara på en vätska som släpps ut? Man vill sällan att det helt sonika rinner ner i jorden/ut i vattendrag osv. För att ta tillvara på det kan man lägga en presenning under själva utsläppet med sandsäckar eller en vattenfylld grovslang under som agerar vägg åt "presenningsdammen". I vissa fall kanske ämnet stannar på underlaget men hindras av en till hälften fylld grovslang så man inte behöver lägga en presenning under, eller det kanske inte ens är möjligt att få ut någon presenning på platsen. Då får man se till att försöka få till sig ämnet på annat vis, exempelvis med olika absorptionsmedel som man lägger ut på platsen. Dessa suger åt sig kemikalien och tas sedan tillvara på av räddningstjänsten eller den som står för saneringen. Sker utsläppet i vatten kan man försöka begränsa det med en skärmlänsa i de fall ämnet är lättare än vatten och sålunda flyter ovanpå ytan. För att få till sig ämnet kan man komplettera skärmlänsan med en sorptionsläns.

=PAO= =Hur påverkar farliga ämnen PAO?= Transporterna av sk. farliga ämnen är många och det myckna antalet transporter gör att vi som räddningspersonal måste vara väl förberedda på att ta hand om sårade och skadade i ett första skede. De vanligaste ämnen som transporteras är bränsle, så som bensin och diesel, komprimerad gas, t.ex. gasol och argon, men också transporter till industrin är många och där förekommer en rad andra ämnen, klor, ammoniak, svaveldioxid etc. Farliga ämnen är ett väldigt brett begrepp och dessa ämnen bidrar till olika sorters skador genom den energi som bildas då en reaktion sker. De skador som uppstår sker vanligen genom: · Brännskador – då värmeenergi tillförs · Kylskador – då värmeenergi leds bort · Frätskador – då kemisk energi tillförs · Explosionsskador – trauman till följd av tryckvåg och/eller genom splitter **P**

Inandning Det kan vara väldigt irriterande att inandas toxiska (giftiga) ämnen och risken finns för allvarliga luftvägssymptom och frätskada. Ämnen som inandats kan ge påverka medvetande graden, andning och cirkulation. Också gaser som inte i sig är giftiga kan medföra syrebrist då de tränger undan syret i ett dåligt ventilerat utrymme. Vanliga gaser som är irriterande vid inandning är: ammoniak, fenol, rök från plast, isocyanater, nitrösa gaser, syror etc. Vanliga symptom vid inandning av farliga ämnen är: · Irritation från ögon, näsa, mun och svalg. · Hosta, slemhinneskada, salivation (dregel). · Andnöd. · Syrebrist. · Brännande smärta centralt i bröstet. · Magont, kräkningar. · Lever- njur- hjärtsvikt. · Cirkulationssvikt och medvetandepåverkan Det akuta omhändertagandet följer L-ABCDE med ett par undantag. Man bör avlägsna kläder om risk finns för att de kan innehålla rester av det farliga ämnet, den skadade skall inte utföra någon fysisk ansträngning. Vid assisterad andning kan det finnas förgiftningsrisk för räddaren.

Ögonexponering
<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Om man misstänker att den skadade fått stänk eller på annat sätt fått ögat exponerat för farligt ämne är det viktigt att så snart som möjligt spola ögat. Helst med NaCl men vatten går också bra. Vid spolning ska ögat hållas öppet och ögat ska riktas åt olika håll samtidigt som patienten blinkar. Solningen bör fortgå i ca 10-15 min. Om skadan är orsakad av frätande ämne ska spolningen vara minst 15 minuter. Det är viktigt att så snart som möjligt plocka bort ev. kontaktlinser och andra främmande föremål från ögat. Avlägsna dock aldrig penetrerande främmande kroppar.

<span style="color: #4f81bd; font-family: 'Times New Roman','serif';">Hudexponering
<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Toxiska ämnen i flytande, fast, eller i gasform kan medföra risk för en lokal skada och/eller en systemtoxisk påverkan. Om skadan är lokal på huden är det i regel i form av brännskada eller frätskada. Kylskada kan inträffa vid kontakt med kondenserade gaser och underkyld bensin. Symptomen är som vid brännskada: Sveda eller klåda, smärta, blåsbildning, känselbortfall och vävnadsdöd. Utöver den lokala skadan kan cirkulationssvikt förekomma till följd av vätskeförluster som sker. Man bör omedelbart spola med stora mängder vatten – även innanför kläderna. Särskilt rikligt bör man spola då värme utvecklas då vatten kommer i kontakt med ämnet. Liksom vid brännskador bör vattnet vara tempererat för att inte kyla ner den skadade. Förorenade kläder, armbandsur, skor etc. bör tas av så att spolningen blir effektiv. I vissa fall måste det farliga ämnet avlägsnas mekaniskt. Efter avspolningen tvättas det exponerade området med tvål och vatten, där efter fortsätter avspolningen. Den totala avspolningen bör fortsätta i åtminstone 15 minuter eller så länge det smärtar, spolning kan krävas i många timmar. Frätskador behandlas som brännskador.

<span style="color: #4f81bd; font-family: 'Times New Roman','serif';">L-ABCDE vid kemisk exponering
· **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">L **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">- Förflytta den skadade till frisk miljö och avbryt exponeringen. · **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">A **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">- Skapa fria luftvägar, stabilt sidoläge, tag av kläder som innehåller stora mängder av det farliga ämnet. · **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">B **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">– Om möjligt, ge syrgas. Den skadade ska inte utföra fysisk ansträngning, assistera andning vid behov. Vid mun-till-mun finns förgiftningsrisk för räddaren! · **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">C **<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">– Förebygg cirkulationssvikt. Om den skadade uppvisar hudsymptom måste sanering med tvål och vatten genomföras snarast. Vid ögonstänk ska ögonsköljning påbörjas omedelbart. =<span style="color: #365f91; font-family: 'Times New Roman','serif';">PAO vid olyckor med radioaktiv kontamination = <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Skador som uppkommit till följd av joniserande strålning är ett svårt område för räddningspersonalen. De uppkomna skadorna är ofta inte synliga för ögat och den drabbade är initialt kanske inte ens medveten om sin situation. Om den drabbade uppvisar symptom som kramper, medvetslöshet, illamående, yrsel eller diarréer kan man lite förenklat säga att prognosen för överlevnad är dålig. Behandlingen i dessa fall utgörs av lindring av symptom. Saknas där emot symptom efter det första dygnet finns hopp om livet.

<span style="color: #4f81bd; font-family: 'Times New Roman','serif';">L-ABCDE vid radioaktiv exponering
<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Här får man som räddningspersonal i högre utsträckning än normalt se till sin egen säkerhet. Att följa normala flöden är inte det optimala vid olycka med radioaktivt utsläpp. Icke kontraminerad person avlägsnas från området. Man säkrar ABC. Omhändertagande av kontraminerad person sker genom avlägsnande från riskområdet, säkra ABC. Påbörja om möjligt sanering av den kontraminerade och kontrollmät strålningsvärdet. Bädda in den drabbade i plastat frotté med filtar innerst och plast ytterst. Sanering av den kontaminerade sker genom att: · <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Kläder avlägsnas och samlas för senare kontroll. · <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Öppna sår täcks över så inte ytterligare nedsmutsning ska ske. · <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Hudytor och hår tvättas med tvål och vatten. Direkt livräddande åtgärder får inte fördröja kontamineringen men handlingsförmågan får inte blockeras. Livräddning måste ske. Egen skyddsutrustning vid omhändertagande är: handskar, larmställ, andningsskydd och dosimeter. Om man är osäker på om kontamination föreligger behandlas den drabbade som att så är fallet till dess motsatsen är bevisad.

= = =Lagar= =Vilka lagar rörande farliga ämnen finns?=

Det som inräknas som farliga ämnen finn angivet i EG-Direktiv 92/32/EEG.

=

 * Lag (2006:263) om transport av farligt gods :** Syftet med denna lag är att, förebygga, hindra och begränsa att transporter av farligt gods eller obehörigt förfarande med godset orsakar skador på liv, hälsa eller egendom.=====


 * Förordning (2006:311) om transport av farligt gods**


 * Lagen om brandfarliga och explosiva varor** **(1988:868**)

=

 * Seveso II Dierektivet :** I Sverige är direktivet infört genom lagen och genom förordningen om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor (den så kallade Sevesolagstiftningen), förordningen om skydd mot olyckor samt genom arbetsmiljölagstiftningen. Tillsyn över efterlevnaden bedrivs av länsstyrelserna respektive arbetsmiljöinspektionerna.=====


 * AFS 2007:7** : Anger tillvägagångssätt vid rök- och kemdykning.

MSB ger ut föreskrifter för transporter på land via järnväg och väg, och Transportstyrelsen reglerar föreskrifterna för sjö och luftburen transport.

**Lag (2003:778) om skydd mot olyckor :**

 * 4 Kap. 6§** Vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning anläggning i sådan omfattning att särskilda åtgärder krävs för att skydda allmänheten eller då överhängande fara för ett sådant utsläpp föreligger skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för räddningstjänst.

Följande lagar och föreskrifter som står nedan behandlar mer eller mindre den röda tråden, nämligen **farliga ämnen**. Vissa reglerar arbetsområdet och skyddsutrustning, skyldigheter för ägare och/eller verksamhetsutövare, andra miljön och slutligen själva transporten av det farliga godset och dess märkning mm. I delmålet vi har på Cursnet för lagstiftningen ska vi känna till AML och kunna AFS(2007:7), därför har jag också mer ingående beskrivit alla delar som finns med i AFS. Arbetsmiljölagen(1977:1160), AFS(2007:7), LSO(2003:778), Lag(2006:263) om transport av farligt gods, Miljöbalken(1998:808), ADR-S (MSBFS2009:2) och RID-S (MSBFS2009:3) Sevesodirektivet (Sevesolagstiftningen) I denna lag finns det regler för arbetsgivare och andra skyddsansvariga om att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet. Den grundar sig på alla faktorer: - Tekniska - Fysiska - Arbetsorganisatoriska - Sociala - Arbetets innehåll
 * Arbetsmiljölagen (1977:1160) **

AFS 2007:7 består av totalt 20 paragrafer under nio rubriker. Jag ska kort återberätta vad som står i samtliga paragrafer under respektive rubrik. 1 § Syftet är att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet gällande rök- och kemdykning. 2 § Arbete med rök- och kemdykning samt utbildning och övning av rök- och kemdykning. 3 § Andningsapparat, arbetsledare, baspunkt, brandskyddsdräkt, fysisk arbetsförmåga, insatsområde, kemdykning, kemskyddsdräkt, luftförorening samt rökdykning, rök- och kemdykarledare. Kort betyder dessa ord olika typer av skyddskläder och skyddsutrustning vid rök- och kemdykning. Olika platser på en olycksplats och den/de som leder insatsen, alltså ansvarar för insatsen. 4 § Arbetsgivaren skall göra en riskbedömning baserad på de förutsättningar som finns för hela insatsområdet. Riskbedömningen skall göras på så att organisationen kan anpassa sin utrustning, sina övningar och utbildning till identifierade risker och tänkbara olycksscenarier. En ny riskbedömning skall också göras om förutsättningarna förändras. 5 § Arbetsledaren skall se till att en baspunkt upprättas samt att se till att de risker som rök- och kemdykare utsätts för är rimliga i förhållande till vad som kan uppnås med insatsen. Är riskerna för stora skall alternativ till rök- och kemdykning väljas och om insats redan är påbörjad skall den avbrytas. 6 § Rök- och kemdykning får bara påbörjas om: Riskbedömning genomförts enligt § 5, bemanningen är tillräcklig och en funktionskontroll är utförd på andningsskydden. 7 § En insatsstyrka skall bestå av minst: En arbetsledare En rök- eller kemdykare Två rök- eller kemdykare 8 § R- eller K-ledare skall ha ett samarbete med dykarna från en baspunkt. Denne skall ge nödvändiga upplysningar och instruktioner. Man ska kontrollera tiden för insatsen och återkalla personal när tiden börjar ta slut eller av annat skäl. De ska vid nödsituation kunna utföra en räddningsinsats. En R- eller K-ledare får inte ha några andra arbetsuppgifter under pågående insats. 9 § Rökdykare skall arbeta parvis och ha god kontakt. Kemdykare skall normalt arbeta parvis. 10 § I början av insats skall manometertrycket vara så nära fyllningsstrecket som möjligt. 11 § Dykarna skall rapportera iakttagelser från skadeplatsen. Insatsen skall avbrytas omedelbart vid fara eller om Någon av dykarna känner sig osäker, disorienterad eller trött. R- eller K-ledaren skall se till att reträttvägen är klar och ska inte gå in längre än att de hittar ut igen. Dykarna skall kontrollera att de har ett samband med R- eller K-ledaren. Dykarna skall kontinuerligt kontrollera sitt manometertryck. Reträtten skall påbörjas i god tid men allra senast då reservluftens funktion träder in. Dykarna skall meddela varandra och till R- eller K-ledaren då reträtten påbörjas. 12 § Dykarna skall ha säkert tillgång till vatten. 13 § Innan kemdykning påbörjas skall arbetsledaren vidta åtgärder för att få information om vilka kemikalier som är eller kan vara aktuella på skadeplatsen. 14 § En dykare skall vara fullt frisk, ha god fysisk förmåga samt kunna arbeta lugnt och metodiskt i svåra situationer. 15 § Arbetsgivarens skyldighet om att anordna medicinsk kontroll enligt Arbetsmiljöverkets föreskrifter om medicinska kontroller i arbetslivet för arbetstagare som utför eller ska utföra rök- och kemdykning. 16 § Arbetstagare som är gravid och har anmält detta till arbetsledaren får inte rök- eller kemdyka. Det är heller inte tillåtet under amningsperioden. 17 § Andningsskydd med helmask skall användas. Tryckluftsapparaten skall vara försedd med manometer för att kunna se aktuellt tryck. Vid lån aktionstid eller vid långa inträngningsvägar kan syrgas användas om den ger tillräckligt med skydd. 18 § Man skall ha anpassad personlig utrustning. Dykarna och R- eller K-ledare skall ha ett fungerande kommunikationssystem. R- eller K-ledaren skall ha tillgång till en räddningsluftslang. 19 § Man skall ha genomgått särskild teoretisk och praktisk utbildning för att få rök- eller kemdyka. Färdigheten upprätthålls genom övning av minst fyra tillfällen fördelade över ett år. Två av dessa skall vara vid värmetillsats. Utbildning och övning skall vara anpassat till de risker som finns samt de resurserna i form av bemanning och materiel. 20 § Överträdelser i § 16 kan medföra böter. 1 kap 2 § ” <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">” (OBS! citat) Farliga ämnen är absolut något som kan påverka, mer eller mindre på människor, egendom och miljö. Enligt lagen ovan så är det räddningstjänsten uppgift att begränsa eller hindra denna typ av olyckor som kan skada människor, egendomar och miljön. Men det är inte bara räddningstjänsten som har ett ansvar. Utan i LSO (2003:778) kap 2 § 4-5 är det ägaren till eller den som utövar en farlig verksamhet som har en del skyldigheter. Detta är t. ex att hålla och bekosta beredskap med personal och egendom och vidta nödvändiga åtgärder för att begränsa och/eller förhindra olyckor som kan leda till skador på människor, egendom och miljö. Det är också en skyldighet att vid utsläpp av giftiga eller annan typ av skadliga ämnen underrätta länsstyrelsen, polismyndigheten och kommunen för att kunna vidta åtgärder. Man skall också underrätta innan om det finns en överhängande fara för denna typ av utsläpp. Se här! **<span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">4 § **<span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">”Vid en anläggning där verksamheten innebär fara för att en olycka skall orsaka allvarliga skador på människor eller miljön, är anläggningens ägare eller den som utövar verksamheten på anläggningen skyldig att i skälig omfattning hålla eller bekosta beredskap med personal och egendom och i övrigt vidta nödvändiga åtgärder för att hindra eller begränsa sådana skador. <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">Den som utövar verksamheten är skyldig att analysera riskerna för sådana olyckor som anges i [|första stycket.] <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">[|Första] och <span style="font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">[|andra stycket] <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;"> gäller även flygplatser som har godkänts enligt <span style="font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">[|6 kap. 9 § första stycket] <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;"> luftfartslagen ( <span style="font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">[|1957:297] <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">).” (OBS! citat) **<span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">5 § **<span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">”Vid utsläpp av giftiga eller skadliga ämnen från en anläggning som avses i [|4 §] skall den som utövar verksamheten underrätta länsstyrelsen, polismyndigheten och kommunen om utsläppet påkallar särskilda åtgärder till skydd för allmänheten. Underrättelse skall också lämnas om det föreligger överhängande fara för ett sådant utsläpp.” (OBS! citat)
 * I Arbetsmiljöverkets författningssamling finns AFS 2007:7 – Arbetsmiljöverkets föreskrifter om rök- och kemdykning. **
 * Syftet **
 * Tillämpningsområde **
 * Definitioner **
 * Riskbedömning **
 * Rök- och kemdykning **
 * Läkarundersökning och test av fysisk arbetsförmåga m.m. **
 * Utrustning **
 * Utbildning och övning **
 * Bestämmelser av straff **
 * LSO- Lagen om Skydd mot Olyckor (2003:778) **

Kanske den lag som känns mest självklar för detta ämne. Och något som jag vill poängtera är att transport även innefattar lossning, lastning, förvaring och hantering av farligt gods. I Lagen (2006:263) om transport av farligt gods 1 § står syftet med lagen, och det är följande: ” <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">” (OBS! citat) Och lite kort om de definitioner som finns för lagen är att transport avser en förflyttning av farligt gods. Detsamma gäller lastning, lossning, förvaring och annan hantering av det farliga godset. Och de transportmedel som berörs utav denna lag är: - Samtliga fordon som används för transport på väg eller i terräng - Järnväg och andra transportmedel på spår - Luftfartyg - Fartyg Farligt gods är alltså farliga ämnen som består av- eller innehåller explosiva ämnen eller föremål, det kan vara: - Gaser - Brandfarliga vätskor - Brandfarliga fasta ämnen - Oxiderande ämnen - Giftiga och smittförande ämnen - Radioaktiva ämnen - Frätande ämnen - Övriga farliga ämnen Mer ingående om detta går att läsa på Lag (2006.263) om transport av farligt gods § 3-5. 1 kap 1 §: ” //<span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">Miljöbalken //<span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">skall tillämpas så att <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">1. människors hälsa och miljön skyddas mot skador och olägenheter oavsett om dessa orsakas av föroreningar eller annan påverkan, <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">2. värdefulla natur- och kulturmiljöer skyddas och vårdas, <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">3. den biologiska mångfalden bevaras, <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">4. mark, vatten och fysisk miljö i övrigt används så att en från ekologisk, social, kulturell och samhällsekonomisk synpunkt långsiktigt god hushållning tryggas, och <span style="color: black; font-family: 'Verdana','sans-serif'; font-size: 8.5pt; line-height: 115%;">5. återanvändning och återvinning liksom annan hushållning med material, råvaror och energi främjas så att ett kretslopp uppnås.” (OBS! citat)
 * Lag (2006:263) om transport av farligt gods **
 * Miljöbalken (1998:808) **

Dessa föreskrifter innehåller bestämmelser och förutsättningar som skall vara uppfyllda vid nationell OCH internationell transport av farligt gods. Motsvarigheten till ADR-S men RID-S gäller då för transport av farligt gods på järnväg. Sevesolagstiftningen är införd för att förebygga och begränsa följderna av en kemikalieolycka. Reglerna i denna lag styr verksamheter där farliga ämnen förekommer och innebär att verksamhetsutövaren och vissa myndigheter har en del skyldigheter. Beroende på vilken kravnivå som krävs har de olika skyldigheter. Men den grundläggande lagen som gäller för alla är att vidta nödvändiga åtgärder för att förebygga allvarliga olyckor och att begränsa konsekvenserna, alltså förhindra skada på människor och miljön. **Källor:** AFS (2007:7) [] Arbetsmiljölagen (1977:1160) [] LSO (2003:778) [] Lag (2006:263) om transport av farligt gods[] Miljöbalken (1998:808) [] ADR-S (MSBFS2009:2) [] RID-S (MSBFS2009:3) [] <span style="font-family: 'Calibri','sans-serif'; font-size: 11pt; line-height: 115%;">Sevesolagstiftningen []
 * ADR-S (MSBFS2009:2) **
 * RID-S (MSBFS2009:3) **
 * Sevesodirektivet (Sevesolagstiftningen) **

= = = = = = = = =Tillvägagångssätt= =Hur begränsar räddningstjänsten skadeverkan vid utsläpp av FÄ?= Skadeplatsorganisation. Vad är viktigt på en skadeplats. Vindriktningen, kom alltid till en skadeplats med vinden i ryggen för att det är oftast mer olycka/spridning i vindriktningen. Det finns bestämmelser på vilka zoner som Rtj organiserar fram vid en olycka med ett farligt ämne. Dessa finns jättefint illustrerade i boken ”Rtj vid olyckor med frätande ämnen” sid 44. Och i det här förbannade wiki-programmet går det inte klistra in illustrationen utan att behöva krångla till det med en bild-fil. Så, läs den sidan. Men eftersom det är viktigt med att skriva ner saker så… I samband med kemdykning måste arbetsledaren, precis som vid rökdykning, göra en riskbedömning (utifrån AFS:en för rök- och kemdykning). Utifrån riskbedömningen tas sedan beslut om vilka skyddskläder som ska bäras under insatsen. Skadeplatsen delas in i kall, varm och het zon, där skyddskläderna anpassas i zonerna utifrån ämnets farlighet och olyckans karaktär. I den heta zonen ställs särskilda krav på skyddskläder medan det i den varma zonen är krav på att man ska ha personlig skyddsutrustning. I den kalla zonen ska inga skyddskläder behövas. Vad som är lämplig skyddsutrustning kan variera, det kan exempelvis vara kemdräkt med andningsapparat, branddräkt med stänkskydd och andningsapparat eller kemdräkt och filtermask med passande filter som lämplig skyddsutrustning. Många olika variationer finns. (Mickas inlägg på Cursnet) En skadeplats är alltså indelad såhär: Olycka – Het zon – Varm zon – Kall zon. Och utbredningen blir större i vindriktningen. I utkanten av skadeplatsen, mot vindriktningen sett från olycksplatsen, ska man även sätta upp en uppsamlingsplats för kontaminerande döda, oskadade och skadade. Plus en personsaneringsplats där sanering ska ske för samtlig personal.

På en skadepalts har man även samverkansskyldighet. Kolla här: - Rtj: definiera zoner, definiera skyddsutrustning, ta fram varm o kall zon etc. Samt första livräddning, ex spola rent en kontaminerad person. Sanerar sin egen personal. - Ambulans/sjukvård: personsanering och sjukvårdsarbete. - Polis: yttre avgränsning och identifiering.

Allt arbete beror självklart på typ av olycka och utbredning men termer och sätt att arbeta ska enligt föreläsning på Cursnet vara desamma.

Se även fråga två, miljö, där olika metoder för att angripa olika typer av utsläpp står beskrivna.